3,1 A hitetek végeredménye rendkívüli öröm az Úrban. Boldogságotok szüntelen vonatkoztatási pontja egyszerűen Ő! Ezt nem csak az ismétlés kedvéért mondom: az öröm a ti erőtök! Nincs biztonságosabb hely, mint eksztatikusan boldognak lenni! (Jahve öröme a ti erőtök. מעזכם היא יהוה חדות כי Nehemiás 8,10) 3,2 A körülmetélés támogatói a hitetek és szabadságotok ellenségei! Gonosz szándékkal munkálkodnak! Legyetek éberek velük szemben, mint ahogyan egy elszabadult vadászkutyát kerülnétek! Miattatok kinyílt a bicskájuk!
3,3 Mi mutatjuk meg a „körülmetélés” valódi lelki értelmét! Az istentiszteletünket nem határozza meg semmi kívülről felismerhető dolog, ami akár csak távolról is hasonlítana a törvényben előírt cselekedetekre és vallási szertartásokra! Istent abban a belső bizonyosságban imádjuk, ami a megváltott ártatlanságunk és Jézus Krisztus befejezett műve feletti öröm miatt él bennünk. A megigazultságban való hit adja a lelki istentisztelet magvát. A testiességhez szokott elme vallásos erőfeszítésekkel hasztalanul próbálja elérni a megigazultságot. Meggyőződésem, hogy a körülmetélés vagy a törvény bármely műve képtelen bármit is hozzátenni ahhoz a megigazultsághoz, amit Jézus megszerzett nekünk. 3,4 Bárki másnál több okom volna arra, hogy zsidó mivoltomra támaszkodjak, hiszen oly sok évig a legőszintébb odaadással lelkesedtem a szertartásokért. Ha Isten tetszésének elnyeréséséhez tényleg lehetne tenni valamit személyes erőfeszítéssel, akkor azon a versenypályán én lennék a favorit! A származásom nyilvánvaló: 3,5 Nyolcnapos koromban kaptam a híres vágást, pontosan úgy, ahogy a törvény előírta. Születésem szerint izraelita vagyok; törzsem őse Benjámin. Héber vagyok a héberek között! A törvény betartásában a legszigorúbb párthoz tartoztam. Büszkén voltam farizeus. (Jákob szeretett felesége Ráchel volt. Ő meghalt, miközben Benjámint szülte; továbbá a két törzs, mely nem lázadt fel: Benjámin és Júda. Azzal, hogy Pál azt mondta, hogy ő héber a héberek között, hangsúlyozta, hogy mindkét szülői ágán a származása nem keveredett pogány vérrel.) 3,6 Szélsőséges buzgóságom abban mutatkozott meg, ahogyan hevesen ellenkezve üldöztem mindenkit, aki Krisztusban élte meg az identitását. (Az úgynevezett eklézsiát.) Ha a törvény betartása és a hitvallások által esetleg lehetséges lett volna Isten előtt feddhetetlenül megállni, akkor az nekem sikerült volna! 3,7 Vallási származásom és erkölcsös rajongásom ma már pontosan nullát ér a szememben! Az, amivel Krisztusban megajándékozottak lettünk, jelentéktelen információvá alacsonyította mindazt, ami egykor oly fontosnak tűnt. A törvény tisztelete veszteségetekké vált, de a hit a nyereségetek lett. 3,8 Valójában arra a következtetésre jutottam, hogy minden szervezet, ami korábban istenfélő zsidóként határozott meg engem, messze háttérbe szorult amiatt, amit a Messiás megismerésével nyertem. Most már Jézus Krisztus és az ő bámulatos megváltása szabja meg az identitásom. A vallás olyan, mint a kutyapiszok. Bűzlik, ne lépjetek bele! 3,9 Itt vagyok hát: megtalálva Krisztusban! Mindeddig a szemétdombon kapirgáltam! Az önigazultság útvesztőjében csapdába ejtett engem a saját, kötelességvezérelt és bűntudatközpontú, vallásos törekvésem, aminek még jól be is fűtött a cselekedközpontú törvényeskedés! Krisztus hite leleplezi az identitásomat. A megigazultság határozza meg azt, hogy Isten mit hisz arról, hogy valójában ki is vagyok én. Ez a megigazultság Istenből forrásozik, és megalapozza a hit tekintélyét. (Máskülönben a hit csak tündérmese volna, ha nem maga Jézus lenne a lényege!) 3,10 Ó, mily nagy dolog megérteni az ő feltámadásának dinamikáját! Az ő feltámadása a megigazultságunk bizonyítéka! Isten üdvrendjének kinyilatkoztatása az, hogy bennfoglalva Krisztusban, vele együtt valójában én is szenvedtem, és Krisztussal együtt én is meghaltam! (Mivel már teljes mértékben képviselve voltam az ő szenvedéseiben, halálában és feltámadásában, most, amikor ellenállásokkal szembesülök, nagyon ihletett állapotban vagyok! Róm 4,25) 3,11 Amikor szembesülök a halállal, valójában szemtől szembe kerülök (1) a saját feltámadásommal! (A katantao (1) szó, a kata + anti, egy helyre jutni, egy másikkal szemben, szemtől szemben. 1Kor 15,18 A „nincs feltámadás” azt jelenti, hogy senki számára nincs remény a síron túl. Nem számít, hogy hitted-e, hogy benne vagy Krisztus halálában, vagy sem. 1Kor 15,19 Ha a Krisztusba vetett reménységünk csak arra korlátozódna, hogy ebben az életben hasznunkra legyen, akkor képzeljük el, milyen súlyos lenne a csalódásunk, ha mindez hirtelen véget érne, amikor meghalunk. 1Kor 15,20 Azonban éppen ebben a pillanatban a feltámadt Krisztus mindenkit képvisel, aki valaha meghalt. Pontosan úgy, ahogy az első gyümölcs képviseli a teljes aratást. 1Kor 15,21 Ugyanaz az emberiség, aki egy emberben meghalt, egy emberben feltámadt. 1Kor 15,22 Ádámban mindenki meghalt, Krisztusban mindnyájan életre keltek.) 3,12 Lehet, hogy homályosak a szélei annak, hogy felfogjam a síron túli, feltámadott élet teljes terjedelmét. De törekszem arra, hogy pontosan megértsem és teljesen megragadjam azt a valóságot, amit Jézus Krisztus mindvégig tudott énrólam, amikor meghalta az én halálomat. És hogy lássam önmagamat az ő hitében, ami szerint én oly tökéletesen ővele és őbenne voltam, hogy megmentett és feltámasztott engem a halál markából! (A lambano (1) szó azt jelenti, hogy felfogni, megragadni, azonosulni. 1Kor 13,12 Hogy úgy ismerjek, ahogyan én is mindig ismert voltam! A katalambano (2) szó, a kata szóból, amely itt a lambano igét erősíti, tehát hogy teljesen megragadni; megbékélni, magáévá tenni. A KJV szerint, „hogy megragadjam azt, amiért én is meg vagyok ragadva a Jézus Krisztus által.”) 3,13 Nem dicsekszem ezzel az újonnan megtalált megigazultsággal, mintha egy ötletként az én fejemből pattant volna ki. Épp ellenkezőleg, elhatároltam magam mindentől, ami korábban meghatározta a látásmódomat: a „Csináld magad!” házi barkácsolás rendszerétől, a törvényeskedő cseledetek és az akaraterő hangsúlyozásától. Most már teljesen a prófétai lényegre fókuszálok. Krisztus az, akit mindvégig el akartunk érni! És most ő maga itt van a szemünk előtt (1), mintegy karnyújtásnyira! (A „Csináld magad!” házi barkácsolás rendszer a „Csináld magad!” fa gyümölcse. Az emprosthen (1) szó, az en, -ban, és pros, az, ami közvetlenül előttem van, szavakból áll össze! Lásd Jn 4,26 „Jézus válaszolt ... „Én vagyok az, akire te vágyakoztál.” Tükör Biblia) 3,14 Az emberiség megváltott ártatlanságának jutalmát teljes egészében szem előtt tartom; mint ahogy egy bajnok atléta a nyilvános versenyeken, nem vagyok hajlandó elterelni a figyelmemet semmi más által. Isten meghívott (1) minket Krisztusban, hogy emeljük fel a szemünket őrá, és ismerjük fel őbenne az identitásunkat. (A klesis (1) szó, meghívás, a kaleo, a vezetéknév, ami a név identitását jelenti. Míg a törvény csak azzal foglalkozik, ami lent van, a hit megragadja a tekintetünket, hogy csak azt lássuk, ami fent van, ahol mi Krisztussal együtt, mint az ő társai vele együtt ülünk a mennyei helyeken! Az identitásunk őbenne van. Kol 3,1) 3,15 Mi, akik felfedeztük tökéletes megigazultságunkat, a gondolatainkat lehorgonyoztuk Krisztusban. Ha még mindig tökéletlennek látod magadat, Isten kinyilatkoztatja neked, hogy csak az idődet vesztegeted azzal, hogy azt képzeled, hogy lehetsz még inkább elfogadott és igaz, mint amilyen már vagy! 3,16 Akkor hát adja meg a kegyelem üzenete a tempót. (A törvény egy kerülőút, ami nem vezet sehová!) 3,17 Szabadon utánozhatsz engem, mivel együtt sokak életére befolyásunk van, hogy mások is a nyomdokainkba lépjenek. 3,18 Mint tudjátok, ezekről a dolgokról beszélve gyakran könnyekig meghatódom, annyira szenvedélyes vagyok az emberiség megváltott ártatlanságának kinyilatkoztatása ügyében, hogy nem értem, miért vannak még mindig olyan emberek, akik ellenzik ezt az üzenetet. Sokan közömbösek vagy nyíltan ellenségesek Krisztus keresztjével szemben. 3,19 Nem veszik észre, hogy a „Csináld magad!” házi barkácsolás és törvényeskedés rendszere önpusztításhoz vezet? Minden odaadásuk a vallási étvágyuk istene iránt tovább mélyíti a szégyenüket. Mégis úgy tűnik, hogy nincs problémájuk ezzel, mivel az elméjüket felperzselte a bűntudat (1). („Földi dolgok” (1) - ebben az esetben a bűntudat uralta bukott gondolkodásmódra utal. Lásd Kol 3,1-3, Zsid 10,1.19-22) 3,20 Valódi állampolgárságunk (1) azt jelenti, hogy Krisztussal közös a pozíciónk a mennyei helyeken! A menny nem a célunk, hanem a kiindulópontunk (2)! A megértésünk forrása (3) a Megváltóból fakad. Teljesen magunkhoz öleljük az Úr Jézus Krisztust! (A politeuma (1) szó, a közös vagyon, a társadalmi identitásunk. A uparcho (2) szó azt jelenti, hogy kezdetet, kiindulópontot venni. A forrás szóval fordított szó az ek (3). Teljesen átölelni, apekdechomai (4), a apo, távol [attól, ami korábban meghatározott] és ek, ki, forrás; és dechomai, a kezünkbe venni, teljes szívvel elfogadni, teljes mértékben átölelni). 3,21 Az üdvösség, amelynek Jézus a szerzője, átformálja ezeket az agyagból való testeket, és felemel minket, hogy teljesen részesüljünk az ő mennyei dicsőségének alakjában! Azt a súlyos ellentmondást, amellyel gyakran szembesülhetünk a hústest gyarlóságában, messze felülmúlja majd az a dicsőséges ragyogás, amely az ő emberi testében mutatkozott meg, amikor feltámadt a halálból. Istennek dinamikus munkálkodása szerint, az ő erejével a hasonlatosságának tükörképét vési belénk. Így mindent legyőz és önmagának alárendel. (Pál törekvése, hogy teljesen megértse a feltámadás erejét (3,10), összhangban van az Ef 1,19-ben olvasható imájával. Azért imádkozom, hogy minden összehasonlítást felülmúlóan megértsétek az ő hatalmas erejének nagyságát, amely bennünk munkálkodik, akik hiszünk (1). A hit feltárja, hogy milyen óriási kiváltságban vagyunk részesítve, akik Krisztusban vagyunk. [Az eis (1) prepozíció, egy olyan pontról beszél, amelyet elértünk.] Ef 1,20 Ez ugyanaz a dinamikus energia, amelyet Isten szabadított fel Krisztusban, amikor feltámasztotta őt a halálból, és jobbjának erejével örökre odahelyezte őt a mennyek birodalmába. Ef 1,21 Végtelenül fölötte áll az uralkodás, a hatalom, a tekintély vagy a kormányok minden egyesített erejének. Ő minden névnél magasabb rendű, amelyet valaha is adhatnának bárkinek ebben a korban, vagy bármely korban, amely az örökkévaló jövőben még eljövendő. Ef 1,22 Én szeretném, ha ezt látnátok: mindezeket a hatalmakat a lába alá vetette. Ő minden fej és váll fölé magasodik. Ő a fej. Ef 1,23 Az egyház (1) az ő teste. Lényének teljessége bennünk mindent mindenben betölt! Isten nem tudja már magát láthatóbbá tenni, vagy pontosabban megmutatni. [Az ekklesia (1), az ek prepozícióból származik, amely mindig is az eredetet jelölő szóból, és a klesia a kaleo, a névvel, családnévvel való azonosításból származik. Így az „egyház” az ő megváltott képmása és hasonlatossága az emberiségben]. Lásd még egyszer Fil 2,6 Alakjában és hasonlatosságában az ő léte Istennel teljesen egyenrangú volt. A Fiúsága nem lopta el a rivaldafényt az Atyjától! Emberi mivolta sem vonta el a figyelmet Isten istenségétől! Fil 2,7 Az ő küldetése azonban nem az volt, hogy bizonyítsa istenségét, hanem hogy átölelje a mi emberségünket. Isteni hírnevétől megfosztva, teljesen magáévá tette a mi fizikai emberi formánkat; a mi hasonlatosságunkban született, és úgy azonosította magát, mint az emberi faj szolgája. Szeretete a rabszolgánkká tette! Fil 2,8 Így tehát a kereszt drámájának kontextusában: az ember Jézus Krisztus, aki teljesen Isten, teljesen emberré válik, hogy saját teremtménye keze által önként meghaljon az emberiség halálával. Elfogadta az átkot és a legaljasabb szégyent, hogy egy bűnöző halálával haljon meg. Fil 2,9 A teljes megaláztatás e helyéről Isten a legmagasabb rangra emelte őt. Isten olyan névvel ruházta fel Jézust, amely mindennek messze fölötte (1) áll, és egyben képviselője is minden más névnek. (Az uper (1) szó azt jelenti, hogy feljebb, helyett, vagy azért). A Jézus név teljes mértékben kifejezi az ő küldetését, olyanként ami egészen teljesítve van! Ő a világ Megváltója! Lásd még Ef 3,15 Minden család a mennyben és a földön belőle származik; az övé az emberiség családneve, és ő marad minden ember hiteles identitása az összes nemzet számára). Fil 2,10 Amit az ő neve leleplez, az minden teremtményt meggyőz a megváltásukról! Minden térd a mennyben és a földön és a föld alatt meghajol spontán imádatban! Ef 4,8 A Szentírás megerősíti, hogy letartóztatott minden lehetséges fenyegetést, amely az emberiséget túszul ejtette. [„foglyul ejtette a fogságot”] És a feltámadásában, trófeaként vitt minket a magasba diadalmas mennybemenetelekor. Fontoljátok meg Isten zsenialitását: a megtestesült Krisztusban emberi alakban visszaszerezte azt, ami eleve a teremtettségünk által hozzánk tartozott. Ez az ő kegyelmi ajándéka nekünk. (Idézet a Ps 67,19 LXX Septuaginta, 1 ἔλαβες δόματα ἐν ἀνθρώπῳ, elabes domata en [-ban, -ben] anthropo - Visszaszerezted az emberiség istenképmásiságának ajándékát. Az elabes szó a lambano szóból azt jelenti, hogy elveszem azt, ami a sajátom. Az emberi faj, férfi vagy nő szó az anthropos, az ana, felfelé, és a tropos, életmód; jellem; hasonlóképpen. [Idézet a héber szövegből, Zsolt 68,18.19 באדם מתנות לקחת lakachat mattanoth ba adam - Ádámban vettél ajándékokat.” Jézus Krisztus úgy osztogat nekünk ajándékokat, hogy ő maga azokat már át is vette bennünk, az emberben a megtestesülése által. Adam Clarke kommentárja.] Újjászülettünk az ő feltámadásában. 1Pét 1,3; Óz 6,2; Ef 2,6 Mi is felemelkedtünk az ő mennybemenetelében, hogy ugyanúgy üdvözöljenek minket is a mennyei birodalom tróntermében, ahol most vele együtt ülünk az ő hatalmában.) Következő fejezet >> << Előző fejezet
0 Comments
Leave a Reply. |
Nyomtatható verzió:
![]()
FILIPPIEKHEZ
|